Sidst i det 4. århundrede var romerriget tæt på sammenbrud.
Alexandria i Egypten bevarede dog meget af sin glans.
Her stod et af de syv underværker, det berømte fyrtårn -
- og verdens største bibliotek -
- et religiøst symbol, hvor hedninge tilbad de gamle guder.
Byens sejlivede, hedenske tro blev nu udfordret afjødedommen -
- og af en voksende og tidligere bandlyst tro: Kristendommen.
Hvor mange dårer har ikke tænkt, hvorfor stjernerne ikke falder ned?
Men De, der har studeret, ved, at de hverken bevæger sig op eller ned -
- men bevæger sig fra øst til vest i den mest fuldkomne bane:
Cirklen.
Eftersom cirklen behersker himlen, vil stjernerne aldrig falde.
Men hvad gælder så her på Jorden?
Her falder legemer dog ikke cirkulært, men lineært.
Se igen.
Lad den bare ligge.
Hvilket gådefuldt under tror I, kan skjule sig under overfladen -
- der får mennesker, dyr, genstande og slaver til at blive, hvor de er?
- Hvad kan det være? - Deres tyngde.
Nej.
- Synesios... - Deres vægt.
I er inde på det samme uden at berøre den grundliggende årsag.
Har I aldrig spekuleret på -
- at jeres fødder -
- står i selve universets midte -
- der fastholder alt og trækker alt til sig?
Uden et centrum ville universet være -
- konturløst, uendeligt, formløst, kaotisk.
Så var det ligegyldigt, hvor vi var. Vi var bedre stillet som ufødte.
Biblioteket i Alexandria, 391 e. Kr.
Gud, vor fader, universets herre -
- altings ophav, evige kraft i universet -
- hvor alt har sin begyndelse, og alt har sin ende.
Almægtige Serapis, Isis, Horus, Anubis -
- og alle guder, der beskytter os i himlen såvel som på Jord.
Jeg ved ikke, hvad der foregår på torvet.
- Orestes... - Lad mig tale.
Jeg ved, at du også føler noget.
Sig til lederen, vi går nu.
Han lagde op til mig, som var jeg en af hans erobringer.
Ja, Orestes er lige så tåbelig som sin far.
Jeg bad ham kaste sit hjerte på en anden og smukkere muse end mig.
- Hvem? - Musikken.
Han fandt det slet ikke morsomt.
Hvordan kan 227 nogen sinde blive 16?
Det bliver da 14.
De opfører sig som mennesker. De spiser, drikker og bedriver utugt!
Mine guder kan da spise, drikke og bedrive utugt alt det, de vil!
Hør her... I, der trøster jer med hedenske afgudsbilleder!
Mænd, kvinder, fugle, krybdyr! Serapis!
Serapis! Hvem kan tro på en gud med en urtepotte som krone?!
I kristne er blevet så hovmodige, efter at I er blevet tilladt.
Min fars far så dem blive slagtet og kastet for løverne.
Nu er det nok! Se her...
Jeg vil nu gå gennem ilden.
Hvis min gud...
Hvis min gud er den sande gud, kommer jeg intet til.
Men hvis jeres guder findes, vil de stege mig som en gris.
Du er jo gal!
Lad os nu se, om du kan gå gennem ilden.
Hold op! Slip ham dog.
Ti stille, hedning, eller du ryger med!
Hvem tilhører det her?
Hvis er det?
Hvor mange gange skal jeg spørge?
I dag brændte de kristne en mand -
- midt på torvet.
Jeg vil ikke se den slags i mit hus. Ikke i Theons hus!
Giv mig det.
Giv mig det!
- Jeg beder slavinden om forladelse. - Davos...
- Det angår ikke dig. - Jeg er også kristen.
- Hvad sagde du? - Jeg er kristen. Straf mig i stedet.
Skal de nu også foregive at lære os barmhjertighed?
- Hent pisken. - Far!
Vent, til du kommer til besindelse.
Far, jeg beder dig!
- Indhyllet i et flammende skær... - Det var ilden, dit fjols.
Hvorfor brændte han så ikke som hedningen?
Lad os være alene.
Kom her.
Og knæl for mig.
- Er det sandt, at du er kristen? - Hvad skal jeg svare?
Svarer jeg ja, ville det være løgn.
Et nej vil være at lyve for min herre. Hvad er værst?
Så bør du intet sige.
Tak.
Du skal vide, at din herre også er vred på sig selv.
Hvad er det dér?
- Noget, jeg har lavet. - Det ligner jo...
- Hvad er det? - Det ptolemæiske system.
Ja, det er! Har du lavet det?
Jorden -
- er universets centrum, og rundt om den kredser Solen -
- Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn, der trodser cirklens love.
Men Ptolemæus viser, at det ikke er tilfældet.
Når vi ser dem bevæge sig i en bane, skyldes det, at der er to cirkler.
En, der kredser om Jorden...
Og en mindre cirkel for hver af vandringsstjernerne.
Himlen er ikke behæftet med fejl. Det er vore øjne, der bedrager os.
Godt, Davos! Du viser, at du har været mere opmærksom...
...end en eller to af de øvrige tilstedeværende.
Guderne burde have rådspurgt mig, før de skabte noget.
- Hvorfor, Orestes? - Det hele forekommer så lunefuldt.
Hvorfor to cirkler? Var det ikke mere fuldendt, hvis vandringsstjernerne -
- ikke vandrede, og én cirkel gav det hele mening?
Med hvilken ret dømmer du Guds værk?
Hvad er der med jer kristne? Må man ikke længere tale frit?
Ved at nedgøre skabelsen krænker du Herren og os.
Tag dog ud i ørkenen. Der vil ingen fornærme dig.
I aner ikke, hvad I taler om. Ingen af jer.
Hvordan lyder Euklids grundregel?
- Hvorfor? - Svar mig nu bare.
Når to ting er lig med en tredje, er alle lig hinanden.
Godt. Og er I ikke lig mig?
- Jo. - Og du, Orestes?
Jo.
Lad det være sagt til alle. Der er mere, som forener end skiller os.
Hvad der end foregår i gaderne, er vi brødre! Vi er brødre.
Skænderier er kun for slaver og rakkerpak.
Jeg synes, Davos har fortjent et varmt bifald.
Døm os alle, levende og døde! Derpå vil det være for sent -
- thi kun de, der tror på Jesus, vil blive frelst.
Hvad venter I på?
Guds rige er her!
Forstår I slet ikke, hvad jeg siger?
Forstår I det som mennesker, eller bøjer I bare hovederne som får?
Hvad glor du på?
Ja, du. Hvad glor du på?
Er du den Ammonios, der udførte miraklet?
Vil du se et mirakel?
- Er det dig? - Ja.
Kom med.
Jesus gik rundt i Galilæa og forelæste i synagogerne -
- om Guds rige og kurerede alle tænkelige sygdomme.
Rygtet om ham bredte sig, og folk fra hele verden kom...
Det er Theofilos.
Biskoppen.
Thi dem tilhører himmerige.
Salige er de, der sørger, thi de vil blive trøstet.
Salige er de sagtmodige -
- thi de skal arve Jorden.
Salige er de, der tragter og tørster efter retfærdighed -
- thi de skal mættes.
Guds ord.
Salige er de barmhjertige. De skal vises barmhjertighed.
Salige er de rene i hjertet, thi de skal se Gud.
- Herren være med dig. - Og med din ånd.
- Hvordan undslap du flammerne? - Herren være med dig!
Hvordan tror du? Jeg bad.
Du ved vel ikke engang, hvordan man gør, vel?
Hvad har du i sækken? Er det mad?
- Det er til min herre. - Hvad er der med dig?
Jeg skal betale med mine egne penge.
Hvad skal du bruge penge til? Se dog deres ansigter!
Her... Prøv det selv.
Bagefter skal jeg lære dig at bede.
- Herren være med dig. - Velsignet være Dem.
Se selv. Det er miraklet. Fortsæt nu bare.
Herren være med dig.
Slave, hvad hedder du?
- Davos. - Davos Slavos!
Du ligner en sand fabelfortæller, en sand Kristi soldat.
- Hvad siger de? - At de skal danse.
Mændene er nu tynget af vin!
Sikke en ulykkelig stakkel. Red jeres tjenere!
Slut på anden akt.
Tak, kære publikum.
Nu må I undskylde os, mens vi flytter rundt og skifter tøj.
Tilgiv mig min åbenhjertighed.
Jeg er Orestes, Orestes' søn.
Jeg vil gerne...
Jeg vil vise Hypatia min gunst, filosoffen, I sikkert alle kender.
På hendes råd har jeg skænket min tid til musik -
- i håb om at finde lindring i lydenes harmoni.
Men for mig findes en sådan harmoni kun i kvinden.
Derfor vil jeg bare -
- tilbyde min melodi i håb om...
Hold nu inde.
Den mand vil nå langt.
Foretrak jeg bananer før figner, havde jeg kastet mig for hans fødder.
- Var det ikke bedst at føje ham? - Mig? Hvordan?
Tilbyd ham din datters hånd. Eller vil du ikke bortgifte hende?
Hypatia underkastet en mand uden at kunne undervise eller tale frit?
Skal den mest strålende filosof, jeg kender, afstå fra sin forskning?
Nej, det ville blive hendes død.
Sandt nok. Hendes arbejde er beundringsværdigt.
Hun er både klog og ærbar.
Men du må ikke glemme hendes triste omstændighed.
At hun er kvinde, mener jeg.
Fader vor, du som er i himlen...
Lad ikke andre få hende.
Du må ikke lade andre få hende.
Lad ikke andre få hende!
Godmorgen, frue.
I går så mange af jer en kollega forære mig en skalmeje.
Jeg tog imod gaven. I dag vil jeg så gengælde med min egen gave.
Det er til dig.
Det er min periodes blod.
Orestes, du hævder, at du har fundet harmoni i mig.
Jeg beder dig søge andetsteds.
Der er ikke megen harmoni eller skønhed i det.
Er du ikke enig?
I går talte vi om Apollonios' kegle.
Cirklen, ellipsen, parablen. I dag skal vi tale om hyperblen.
Tilgiv mig. Olympius beder Dem komme straks til Serapeion.
Det gælder også jer.
Tak, Herre.
Lader vi os påtvinge en tro og sæder af folk, der for nylig var fredløse?
- Hvad sker der? - Det er blasfemi.
De kristne spotter guderne på torvet! De krænkelser må ophøre!
De frygter måske ikke ham, men de vil frygte vores sværd.
Vent! Hvad vil I stille op? Vil I overfalde dem?
Vil I besudle jeres hænder med blod for en bar fornærmelse?
En krænkelse af guderne!
Hvis I er så oprevne, så gå dog til præfekten.
- Man tror jo, du vil beskytte dem. - Jeg vil beskytte vore disciple!
I vil gøre dem til mordere!
Theon, som leder har du det sidste ord.
Krænkelsen må imødegås.
Jøder gør, som I vil. Kristne bør slutte sig til deres egne.
I fjerner ikke mine disciple fra dette hus!
- Ære være Serapis! - Og alle guder!
Vent på min ordre! Ingen vil få mistanke, før de er omringet!
Køllerne er til slaverne.
Slaverne skal også deltage!
Davos, gå tilbage.
Lad os nu høre, hvad hun har at sige.
Hører I nogen klage?
Hende her har også mistet mælet.
Deres munde taler ikke, deres øjne ser intet -
- deres næser kender ikke lugte.
Og dog kommer hedningene her og knæler for dem.
Hvad er det for en galskab?
For guderne!
Medoros, tag dig af din herre! Beskyt ham!
Død over de vantro!
Hvad glor du på? Kæmp dog!
Så kæmp dog!
Er du døv? Kæmp, sagde jeg!
Jeg er kristen!
Død over hedningene!
- Vi må forsvare porten! - Hvad sker der?
Vore mænd drives tilbage af de kristne!
Far!
- Hvad skete der? - Det var hans slave.
Davos, skaf noget vand og nogle klude i en fart.
- Sinesios, vi må væk. - Hold ham.
Fabelfortællerne kommer!
Gud er med os!
- Luk porten! - Nej, vi har folk derude!
Må guderne beskytte dem. Luk porten!
Dræb ham ikke. Han er vores gidsel som de andre.
Hører I? Enhver kristen, I tager, holdes som gidsel.
Før de sårede til templet og de kristne ned i kælderen.
Alle med gode øjne og et godt sigte går op på murerne!
- Olympius! Ham dér er kristen. - Ja, og også de tre.
Kristne kommer i kælderen.
Olympius, fængsler I mine brødre, må I også fængsle mig.
Om påkrævet, gør jeg det.
Om nogen -
- nogen overhovedet -
- lægger en finger på en af mine brødre -
- sværger jeg på, jeg stikker ham ned.
Se... se her!
Orestes...
Tak.
Siden hvornår er de kristne blevet så mangfoldige?
Vi bliver nødt til at forhandle.
Hvad kan vi vente af en kristen kejser andet end sværdet?
Jeg håber på at være i live, når han afsiger dommen.
Ingen bør gå herfra.
Skal de bede hele natten?
Davos... Bliv her. Her er mere sikkert.
Lige her er det bedst.
Sinesios, hvad gør du?
Min frue, søster og mor, må Gud velsigne og beskytte dig.
Vig tilbage! Alle slaver rykker længere tilbage!
Treeren vil ikke komme. Det er en katastrofe.
Lad terningen være.
- Har nogen set til dig i dag? - Nej.
Lad mig se.
Lov mig, at når jeg er borte, vil du ikke huske det gamle fjols.
Det lover jeg.
Husk mig, som jeg var engang.
Da jeg stadig kunne tænke -
- og arbejdede sammen med dig -
- og gjorde, som du sagde.
Hvor kunne jeg tage så meget fejl?
- Du er indespærret på grund af mig. - Far, hold nu op!
Jeg ønskede, du skulle være fri.
Jeg er fri.
Kristne!
Hvad laver jeres snedkergud nu?
Flikker kister sammen til jer, afskum!
Nå, hvor er guderne så nu?
Hvor er de?
- Vi kan lige så godt finde nye. - Nye? Hvilke?
De kristnes gud, måske? Sikke en frækhed!
Hvad mener du, frue? Er jeg så fræk?
Sluk ilden.
Du er modig. Meget modig.
Jeg har tænkt over noget, du sagde.
Den dag, du kritiserede himlens mekanisme og kaldte den...
- Lunefuld. - Ja, men...
Det var en kritik af Ptolemæus -
- for at komplicere det hele med sine epicykler.
- Men jeg er måske bare enfoldig. - Nej.
Himlen burde være enkel nok.
Har jeg så ret, eller...?
Hvad nu, hvis der var en enklere forklaring på vandringsstjernerne?
Det er der.
Men den er så vanvittig og gammel, at ingen tager den alvorligt.
- Hvilken teori? - Mener du Aristarchos?
Han hævdede, at Jorden bevæger sig.
Vandringsstjernernes mærkelige gang var blot en optisk illusion -
- skabt af vores bane sammenholdt med deres egen rundt om Solen.
Et heliocentrisk system.
Solen skulle så være i centrum, som det sømmer sig for stjernernes konge.
Og Jorden er så blot endnu en vandringsstjerne.
Hans værk gik tabt ved biblioteksbranden.
Derfor må vi tage os godt af det her.
Vores bibliotek er det eneste, der er tilbage af menneskehedens visdom.
Men hver gang, man lader en genstand falde...
Hvem taler?
Tilgiv mig, frue.
Jeg lyttede.
- Sig frem, Davos. - Hvis Jorden bevæger sig...
Når man lader en genstand falde, vil den falde længere tilbage.
Vinden ville altid blæse mod os, og fuglene ville fare vild.
Jeg sagde jo, Aristarchos' hypotese savner enhver fornuft.
Jeg føler, at det, du sagde, kan tilbagevises.
Lige nu ved jeg bare ikke hvordan.
Gør plads til præfekten!
Hør efter!
Lyt her og adlyd vor kejsers dom!
"Jeg, Flavius Theodosius Augustus -"
"- kejser og overhoved over Orientens provinser -"
"- er underrettet om de hændelser, der har udspillet sig i Alexandria -"
"- og erklærer og beordrer hermed, at oprørerne benådes og befries."
"Til gengæld for min generøsitet -"
"- skal oprørerne omgående forlade Serapeion og biblioteket -"
"- og give de kristne adgang til området, som de selv ønsker."
De vil jo ødelægge det hele!
Skrifterne!
Adlyd øjeblikkeligt!
Send det halve regiment til modsatte side og resten senere.
Vi kan ikke holde dem tilbage meget længere.
- Lad det mindre vigtige ligge. - Hvad er det?
Tag bare det vigtige!
Soldaterne trækker sig tilbage!
Slave! Kom her og hjælp!
- Vi kan ikke bære så mange. - Vi må have mere hjælp.
Sørg for at få min far ud.
Skynd jer!
- Hypatia og eleverne er derinde. - Er de gået fra forstanden?
Er det det, de vil, så lad dem brænde!
- Frue... - Hvor har du været? Tag sækken.
- Vi må ud. - Tag sækken!
Hvor er slaverne, når man mest har brug for dem?
Skynd dig nu! Tåbe!
Der er ingen tid!
Vi må ud. Lad dem ligge.
Davos, hvor skal du hen?
- Vi må væk. - Hvor går du hen?
- Lad ham bare dø for guderne. - Davos, gør det ikke!
- Nej, Davos! - Kom nu!
Davos Slavos!
Hjælp mig med den her! Hjælp mig!
Hedensk svineri!